Det är viktigt för mig att alltid vakna upp till nya platser, , ...
...ta en kopp kaffe i vackra omgivningar, ...
...vara ute i naturen och kunna utvecklas och anpassa mit liv här.
Och det är just det som jag kan göra tack vare den här bussen.
Hej! Jag heter Thomas. Och det här är min schweiziska armékniv på hjul. Häng med.
Det är en Setra S140. Från 1983.
Tidigare fanns den i Flensburg; den användes som bokbuss i Flensburg...
...och är ganska utmärkande eftersom den är lite kortare men istället högre än en stadsbuss.
Det ger en stor känsla av rymd här inne, ...
...jag har en ljusgång uppe, vilket innebär att jag alltid har det ljust på dagen, ...
...även om jag kanske stänger fönstren på utsidan så att jag får lite avskildhet.
Idag fungerar den som husvagn som gör att jag kan arbeta var som helst och bo där det är vackert.
Jag är konsult inom distansarbete och har arbetat med stora koncerner. Ibland funderade jag på hur väl jag egentligen känner till mitt arbete.
Jag säljer tekniken, men jag ville utbilda mig så att jag även visste vad det faktiskt handlar om.
Och jag har lärt mig en hel del och har även en egen tolkning av ett digitalt nomadliv.
Och denna buss är i slutändan eskaleringen av detta fjärrarbete.
För närvarande hyr jag ut den till industrin för att informera människor, ge impulser och inspiration, ...
...till hur man kan bo annorlunda, arbeta annorlunda och vara rörlig på ett helt nytt sätt.
En sorts omvandling alltså.
Bussen berör människor, attraherar människor, motiverar människor att tänka om.
Det är just det som jag erbjuder för att driva på en kulturförändring.
Bussen är ett äkta Room on Wheels.
Den har alla slags anslutningsmöjligheter till internet, alla typer av molnteknik, videokonferenser och poddsändningar samt en streamingstudio ombord.
Det gör att jag kan använda Guerilla-taktik påmässorna, roadshower och hybridkonferenser.
Bussen är helt unik i sitt slag.
Och intressant nog planerade jag inget av detta, utan det var någon som bara hände stegvis.
Jag såg bussen. Jag blev förälskad i den direkt.
Och i fem år har den fortsatt att utvecklas. Vecka för vecka. Månad för månad.
Nu har jag satt min egen prägel på den, så numera kan jag verkligen kalla den mitt hem.
Jag har all idrottsutrustning som jag behöver med ombord, lite som en mancave.
Höjdpunkten i bussen är det utvändiga köket. Jag lagar mat utomhus i naturen varje dag.
Bussen har blivit min egen lilla kokong. Och jag vistas på de vackraste platserna.
Jag känner mig inte ensam i bussen, jag reser runt med buss och husbil och har skaffat mig vänner överallt: ...
...i Bayern, Baden-Württemberg eller Hamburg.
Det speciella med det här livet är allt det jag får uppleva varje dag.
De människor jag lär känna, de situationer som uppstår, förändringen, de nya synsätt man får - själv men också av andra.
Det är det som motiverar mig. Det är det som den här bussen ger mig.
Och det passar mig som handen i handsken.